25.000 Ro RETAiL DVD Subrip PAL © 13.10.2019
REVOLTA DE PE BOUNTY
PORTUL PORTSMOUTH, ANGLIA, 23 DECEMBRIE 1787
Portsmouth, decembrie 1787.
Căutam vasul care urma să mă ducă pe Insula Tahiti.
O destinație atât de îndepărtată de Anglia,
că n-ai fi putut merge mai departe
fără să-ncepi să te întorci spre casă.
Numai importanța misiunii mai era pe măsura lungimii călătoriei.
Ce putea fi mai vital decât să găsești o nouă hrană,
a cărei creștere să nu coste nimic ?
O binecuvântare pentru săraci, pentru oamenii flămânzi.
Era o misiune pe placul inimii mele.
Și eu am fost ales pentru ea, dintre toți grădinarii Angliei.
Iertați-mă, barca asta e Bounty ?
- Barcă, ai spus ? - Da.
- E o corabie, om de uscat ce ești ! - Ce fel de marinar e ăsta ?
- E un savant. - Cercetezi ceva, băiete ?
Nu sunt savant, sunt grădinar.
Botanist asistent la Grădina Botanică Regală de la Kew.
Cunoașteți Grădinile Kew, desigur.
Kew sunt lângă Londra. Te-ai rătăcit, amice.
Nu m-am rătăcit, dacă barca asta... Dacă această corabie e Bounty.
- Da, e chiar Bounty. - Îmi puteți spune unde semnez ?
Ce caută un grădinar la bord ?
O să-mi planteze un trandafir în hamac.
Ți-ar prinde bine, la cât ești de împuțit.
Stați ! Uitați, ghivece goale.
Mergem în Tahiti, ca să le umplem cu ceva, nu ?
De obicei, ghivecele goale se umplu cu ceva.
- Ce ai aici ? Un telescop ? - Ai grijă, te rog.
Astea sunt documente științifice. Dosare de agronomie.
- Ce sunt ? - Dosare de agronomie.
Sunt niște schițe. Schițe ale arborelui de pâine.
Arborele de pâine...
Adică, acolo unde mergem noi, pâinea crește în copaci ?
Arbori de pâine. N-am mai auzit o asemenea prostie !
Nu e nicio prostie la arborele de pâine, domnilor.
E o mâncare cât se poate de adevărată. E o hrană de bază, ca grâul.
- Poftiți. - Ce buruiană ciudată !
Ciudat, nimeni nu a auzit de asta până acum.
Nimeni nu auzise de cartofi,
până nu i-a adus Sir Francis Drake din America de Sud.
A schimbat economia Europei.
Fructul arborelui de pâine poate face același lucru.
Oare ce gust are ?
Compania Indiilor de Vest vrea să-l dea sclavilor din Jamaica,
indiferent ce gust are.
Dar apoi, dacă va deveni popular, vor hrăni lumea întreagă.
Domnilor, suntem pe cale să pornim într-o călătorie istorică.
Personal, sunt mândru că iau parte la ea.
- Unde mă înscriu ? - Îți arăt eu. Vino cu mine.
Ai auzit vreodată de arbore-de-pâine ?
Haide, fetițo, mi-ai luat banii, acum ce mai vrei ?
Haide, coboară de pe vas !
- Semnează aici. - Pune semnul acolo.
Vine căpitanul !
A fost căpitan pe Resolution, sub conducerea căpitanului Cook.
- Cum e ? - Foarte dur. Am mai navigat cu el.
Dar, oricum, are mers de marinar.
- Domnule Fryer... - Căpitane...
- Cum e echipajul ? - Oameni a-ntâia, domnule.
- Și toți voluntari. - Bine.
Aș vrea să-mi aduceți cufărul la bord, domnule Fryer.
Dacă aveți un om treaz, care să nu dezerteze.
- În slujba dv., domnule. - Mills e un om bun, domnule.
Rămâi pe lângă cabina mea, am și alte trebușoare pentru tine.
Am înțeles, domnule !
Hai, ajută-mă !
Nu dai înapoi de la a ieși înainte, nu ?
Ține-ți nasul de porc la locul lui și ajută-mă cu lucrurile căpitanului.
Nu fi așa de supărat, băiete. Ne așteaptă o călătorie lungă.
Asta așa e. Uite-l acolo.
Oferă-te mereu pentru misiunile ușoare din port,
ca să fii scutit de cele grele de pe mare.
- Ce e asta ? O vizită regală ? - E trăsura domnului Christian, dle.
Nu mai spune !
Mi-au trimis ca secund un filfizon de carieră.
- N-ați făcut cunoștință cu el, dle ? - A fost numit ieri.
Moorechild a fost alegerea mea, dar a căzut la pat.
Nimic nu se compară cu o femeie frumoasă, curată și mirosind a roze.
Fletcher Christian, locotenent, am venit să mă alătur echipajului.
Locotenente Christian, ești locotenent naval, presupun.
Da. Iertați-mi aspectul, domnule. Stăteam la un prieten la țară
când am primit ordinul, așa că am venit direct aici.
Înțeleg. El e domnul Fryer, șeful de echipaj.
- Da. Mă bucur să vă revăd, dle Fryer. - Și eu, dle Christian.
Da, am navigat împreună.
Dați-mi voie să vă prezint cabina. Scuzați-mă, domnule...
Ai venit exact la țanc.
Te rog, îndeplinește-ți îndatoririle fără întârziere.
Dacă-mi permiteți, domnule...
Am aici două prietene fermecătoare, care au insistat să mă conducă pe vas.
De asemenea, insistă să-l cunoască pe căpitan.
- Prea bine. - Vă mulțumesc.
- Salut, Ned ! - Fletcher !
Ce mai faci ?
- Am auzit că vei merge cu noi. - Da, vom fi împreună.
- Ce noroc ! Scuză-mă... - Desigur. Vom lua cina împreună.
Ce băiat minunat ! Mama lui e o bună prietenă de familie. Lady Young.
E un călăreț desăvârșit. Îi pregătește chiar ea, dacă vă puteți închipui.
O să mă străduiesc.
Vreau să vi-l prezint pe domnul Bligh. Contesa de Brissac.
Încântată de cunoștință, comandante.
Iertați-mă, doamnă, dar nu știu franceza.
Ce rușine, căpitane ! Câtă lipsă de cuviință !
Trebuie să-mi cer scuze.
Vi-l prezint pe căpitanul Bligh. Lady Gwendolyn Arbast.
Doamnă...
Încântată de cunoștință, căpitane. Vă felicit pentru o carieră fără pată.
E un compliment prematur, milady. Acesta e primul vas pe care îl comand.
- Primul din mai multe, sunt sigură. - Vă mulțumesc.
Succes, căpitane !
- Vino, Therese ! - Scuzați-mă, domnule...
Nu te deranja să vii cu noi, Fletcher.
Atențiile din ultimele clipe sunt întotdeauna lipsite de substanță.
Iar dumneata ai fost sincer de la început.
Domnule, am înțeles că îl ducem pe amărâtul ăsta
de partea cealaltă a lumii, ca să ia niște buruieni.
Eu văd chestiunea puțin diferit. La fel și Lorzii Amiralității.
Serios ? Extraordinar !
Spune-mi, ce caută în marină un om cu interesele tale ?
E un proces de eliminare.
Armata e plină de praf, iar afacerile de stat sunt plictisitoare.
Trebuie să faci ceva.
Cineva încearcă să vă atragă atenția. Pare a fi un farmacist.
Îmi cer iertare, domnule, pot să vă vorbesc ?
- Ești grădinarul nostru de la Kew ? - Da, domnule. Brown mă numesc.
- Bine. Ți-ai găsit cabina ? - Nu, domnule.
Dați-i un pat bun. E cel mai important om de la bord.
Da, domnule.
Nu sunt deloc așa ceva, domnule, dar vă mulțumesc.
Am un mesaj pentru dv. de la botanistul-șef.
Ce e ?
A ajuns la concluzia că arborele de pâine are o perioadă de hibernare.
Conform experimentelor sale, aceasta începe în octombrie.
O perioadă de hibernare ?
Patru sau cinci luni, când planta nu poate fi mutată. Altoiul moare.
Octombrie e departe. Nu ar trebui să ne îngrijoreze,
dacă botanistul tău nu se înșală cu privire la dată.
Exact, domnule.
- Domnule Christian ! - Da, domnule.
Are vreo importanță când ajung aceste legume în Jamaica ?
Are importanță, la un preț de o mie de lire pe zi, domnule Christian.
Pe legea mea, e o sumă impresionantă !
Negustorii din Indiile de Vest sunt impresionați de ea.
La fel și Amiralitatea. La fel și eu.
Vreau să debarc încărcătura în Jamaica,
pe cât posibil cu mult înainte de termenul Amiralității.
E de înțeles.
În felul acesta, ne putem aștepta la promovare, poate chiar la onoruri.
- Și toate astea, nu ? - Voi face toate astea, dle Christian.
Și astfel, ajungem la dumneata.
Nu voi tolera decât un efort pe măsură din partea tuturor,
ofițer sau marinar.
Poziția dobândită prin naștere nu poate înlocui munca.
Aveți dreptate, domnule.
Dar nu văd niciun motiv pentru care un bun ofițer
nu poate fi și un domn. Nu sunteți de acord ?
Nu, dacă e în primul rând un bun ofițer.
E un punct de vedere discutabil, dar un bun subiect pentru cină.
Îl fac pe domnul Brown să aștepte.
Și nu trebuie să-l neglijez pe cel mai important om de pe vas.
Scuzați-mă, domnule. Brown !
Pregătiți-vă de plecare, domnule Christian.
Am înțeles, domnule !
Marinari, la posturi ! Ridicăm ancora !
Toată lumea la posturi !
Ridicăm ancora !
Cu putere ! Pășiți !
Dați drumul la frânghii !
Vasul a ridicat ancora, domnule.
Ridicați vela gabier ! Dați drumul la tribord !
Ridicați vela gabier !
Ridicați arborele zburător !
Ridicați rândunica !
Mențineți cursul.
- Șeful de echipaj ! - Da, domnule.
Aduceți băutura.
Aduceți băutura !
Strângeți-vă pentru grog pe puntea superioară !
Mills ! Domnul Christian vrea să vorbească cu tine pe dunetă.
Uneori sunt mai greu de cap, domnule...
Bună ziua, domnule ! Mac a raportat un furt.
- Deja ? - Da, domnule.
Continuă ancheta.
Marinarul Mills în slujba dv., domnule.
Nicio muncă nu e prea lungă sau prea grea, domnule.
Ești un tip cu inima veselă. Dar și cu degetele abile.
Domnule...
Se pare că, într-un moment de exuberanță,
ai furat două roți de brânză de 12 kilograme.
Am furat două roți de brânză de 12 kilograme ?
Negi acuzația ?
Vorbește, Mills !
Da, domnule, neg, desigur.
În primul rând, aș vrea să știu cine mă acuză.
Desigur. Acest flăcău cu spirit de observație
spune că le-ai luat înainte să plecăm din Portsmouth.
Se înșală, domnule. Sau e un mincinos !
- Ești un mincinos ? Răspunde liber. - Nu, domnule.
L-am văzut cu ochii mei luând cele două roți de brânză.
Domnule Christian, degeaba ascultăm niște vorbe goale.
Trece brânza lipsă ca "furt nesoluționat".
Și scade rațiile oamenilor, până vom recupera pierderea.
Cum spuneți dv., domnule.
- Asta e tot, Mills. - Vă mulțumesc, domnule.
Voiai să mai vorbim despre ceva ? Desene de la începutul Renașterii ?
Nu, domnule. Iertați-mă...
Las-o așa, orice ar fi ! Las-o așa !
- Am de plătit o poliță. - Fiule, e o corabie mică.
Dacă o umpli de râcă, nu o să mai ai loc să trăiești pe ea.
Ascultă-mă pe mine, am 30 de ani pe mare.
Nu-mi ține predici, McCoy, și nu o să-ți țin nici eu ție.
E o înțelegere bună, dar e pierderea ta.
Poți să-i mulțumești bunului tău prieten Mills pentru asta.
Uite cum vor sta lucrurile. Ordinul căpitanului !
Nu vom mânca brânză, până nu se acoperă pierderea.
S-a înțeles ? Și tu ?
Avem un lingău la bord, deci... Un scandalagiu !
Nu a fost vina mea.
Ce s-a întâmplat ?
Nu-mi place să fiu numit hoț, atâta tot.
- Hoț ? - Exact, hoț.
- Îți dau eu o lecție ! - E un turnător la bord !
Îmi place puțină brânză la mâncare. Poate tu ar trebui să o iei pe coajă.
Uite ce-i ! Căpitanul m-a pus să duc roțile de brânză acasă la el.
E întotdeauna la fel în marina asta blestemată !
Îi faci un serviciu unui ofițer și ți se spune hoț,
iar echipajul pierde brânza.
I-ai făcut un serviciu căpitanului ?
A fost căpitanul. El s-a servit din proviziile vasului.
Căpitanul e hoț, nu eu !
Regulamentul de război pedepsește aspru
un marinar care își face căpitanul, hoț.
Câteva săptămâni fără grog o să-l învețe să-și țină gura.
Iar două duzini de bice o să-l învețe și mai bine.
Toți oamenii să fie martori la pedeapsă. Dle Christian, te rog...
Dacă vreun ofițer, marinar sau soldat aparținând flotei,
își va trata superiorul cu dispreț,
acest superior fiind în exercițiul funcțiunii,
va fi pedepsit pe măsura ofensei aduse.
Două duzini de bice !
Echipaj ! Pălăriile !
- Nu uita, nu eu te biciuiesc. - Nicio grijă, nu o să mor.
Nu uita, amice, nu sunt eu.
Nu te mai teme atâta, mă faci să mă pierd cu firea.
Haide, Quintal !
Unu.
Doi...
Trei...
Patru...
Cinci...
Șase !
Dai prea încet, Quintal ! Mai cu viață ! Altfel, îi iei locul !
Șapte !
Opt, nouă !
Zece, unsprezece, doisprezece !
Ni s-a ordonat să fim martori, nu te poți întoarce.
13, 14.
15, 16 !
17, 18.
19, 20.
21, 22.
23, 24.
Echipaj ! Liber !
Nu mănânci, domnule Young.
Cu permisiunea dv., nu mi-e foame, domnule.
Nu-ți acord permisiunea ! Nu o să irosim hrana ! Mănâncă !
Am înțeles, domnule.
Nu sunteți un grup prea vesel în seara asta.
Domnule, voiam să fac o remarcă, atunci când ați început să vorbiți.
Ești iertat.
- Te supără ceva, domnule Christian ? - Nu, domnule, nimic.
Doar că nu sunt prea vesel, după ce văd un om biciuit zdravăn.
Dă-i domnului Young cartofii, te rog. Ai mai asistat la pedepse, sunt sigur.
Haide, spune ce gândești !
Ei bine, domnule, dacă ați întrebat, e vorba despre asprimea pedepsei.
Dacă un om e biciuit de moarte pentru o infracțiune minoră,
cum va fi pedepsit pentru o faptă gravă ?
- O infracțiune minoră, spui tu ? - Da. Două roți de brânză, domnule...
Plus cuvântul "hoț", atribuit căpitanului său.
Tu ești în continuare de părere
că tăierea rației de grog era o pedeapsă suficientă ?
- Sunt de acord cu tine. - Sunteți de acord ?
Mănâncă tot, e o supă extraordinară.
Dacă ar fi fost vorba doar de acest caz, desigur.
- Nu înțeleg. - Ai auzit foarte bine.
Fără îndoială că într-o zi veți comanda cu toții un vas.
Să presupunem că vasul vostru ajunge în ape grele.
Funiile sunt acoperite de gheață, e furtună.
Devine necesar, în opinia voastră,
să trimiteți un marinar în cuibul de cioară.
El își dă seama, desigur,
că, dacă îi alunecă degetele pe scară o secundă, va muri imediat.
E un marinar tipic, un prostovan care își înșală nevasta,
un bețiv care toată viața a disprețuit orice autoritate.
Spune-mi, domnule, ce îl face pe acest om să urce acolo ?
Cred că, în funcție de om, mai multe lucruri.
Poți să le aduni pe toate într-un cuvânt: frica.
Frica de ceea ce îi vei face.
Frica de pedeapsă e atât de vie în mintea lui,
încât se teme și mai mult decât de moarte.
Nu mă înțelegeți greșit,
nu sunt de acord cu cruzimea sau cu brutalitatea fără scop.
Cruzimea cu scop nu e cruzime. E eficiență.
Un marinar nu va mai fi nesupus
după ce a văzut spinarea camaradului său biciuită la os.
Își va aminti de coastele acelea albe.
Va vedea carnea smulsă și va auzi fluieratul biciului tot restul vieții.
Probabil că aveți dreptate, domnule.
Eu aș fi atent la brânza aceea, dle, are un miros straniu.
Cred că e puțin mucegăită.
Dar, desigur, e o chestiune de gust.
E un vin de Porto foarte bun, nu ?
În săptămânile care au urmat,
căpitanul Bligh a încercat să scoată totul de la corabie.
A întins toate pânzele
și Dumnezeu să-l apere pe cârmaci, dacă nu era cursul drept.
Căpitanul Bligh mi-a pus aceeași întrebare de zeci de ori:
"În ce zi începe perioada de hibernare a arborelui de pâine ?"
Îi răspundeam în mod repetat
că nu-i pot spune data exactă, deoarece nu o cunosc.
Era evident că începea să-și facă griji să nu ajungem prea târziu.
Studia hărțile din oră în oră. Nu-mi puteam imagina de ce.
Mi s-a spus că există o singură cale spre partea cealaltă a lumii.
Calea cea lungă, ocolind Capul Bunei Speranțe.
Asta, dacă vânturile ne-ar fi ajutat.
În ceea ce privește calea cealaltă, spre vest, pe la Capul Horn,
deși socoteala i-ar fi dat prioritate,
vremea se punea împotrivă.
Îmi puteți împărtăși motivul veseliei ?
- A fost doar un fleac, domnule. - Nu-mi puteți spune și mie ?
Mersul dv. mi-a amintit de un prieten comun, lordul Folkestone.
- Continuă, te rog. - Asta e tot, domnule.
- În ce fel ne asemuiam ? - Amândoi aveți un mers distinct, dle.
Serios ? Cum așa ?
El a fost lovit de un cal, domnule, aș prefera să nu spun unde,
dar asta îl făcea să meargă foarte curios. Bietul om...
Înțeleg. Da...
Poți urca pe catarg, domnule Young. Te rog să rămâi acolo până te chem eu.
Da, domnule.
Nu repeta greșeala asta. Eu nu sunt subiect de amuzament.
Într-adevăr, nu sunteți, dle.
Schimbă cursul spre sud-sud-vest, te rog.
Am înțeles, domnule !
- Ați spus sud-sud-vest, domnule ? - Da, așa am spus !
Braț sub vânt !
Cârma sud !
- Ține cursul sud-sud-vest ! - Sud-sud-vest, domnule !
Ridicați pânzele de furtună !
Pe la Capul Horn vom câștiga cinci luni de călătorie.
Vom avea parte de o mică aventură.
Ce te mai amuză acum ?
Mă gândeam, domnule, că mica noastră escapadă după legume
ar putea intra în istoria navală,
dacă vom reuși să trecem dincolo de Horn în miezul iernii.
De ce să nu reușim ? Amiralul Anson a făcut-o.
Da, dar el nu a ales să facă asta într-o oală de noapte de 30 m lungime.
Oricum, era singura corabie în stare să facă asta
și cred că a pierdut 50% din echipaj.
Amintește asta echipajului, poate o să-i facă să lucreze mai cu spor.
Nu uita, frica e arma noastră cea mai bună.
Noapte bună, domnule !
- Când să-l chem pe Young jos, dle ? - Dimineață, când voi urca pe punte.
Vreau să văd cât de comic merge, bietul om...
Dar probabil că dimineață nu va mai putea merge deloc, domnule.
- Poate... - Noapte bună, domnule !
Băiete...
Cu iertare, domnule, chiar pornim spre Horn ?
Da, evident.
Cerul să ne apere ! Am fost pe vasul amiralului Anson, dle.
- Adevărat ? Ți s-a părut interesant ? - Interesant, domnule ?
A fost ca și cum am fi mers pe un dop de plută peste o cascadă.
Ce bate acolo nu se poate numi vânt. E ceva făcut din fier.
Bate spre tine dinspre apus,
nu-și schimbă niciodată direcția, zi de zi...
Valurile sunt înalte cât catargul principal.
Aveam totul legat cu funii, și tot s-au dus peste bord 16 oameni.
E frig ?
Trei oameni au înghețat pe punte. I-am găsit bocnă.
Nu i-am putut coborî
decât după ce le-am tăiat degetele cu care țineau frânghiile.
Eu am avut noroc.
Ăsta e Capul Horn, domnule. O cale încântătoare !
Bună dimineața, domnule !
Bună dimineața și ție, Ned ! Ai dormit bine ?
Mâinile... Nu le pot mișca deloc.
- Ușor, Ned ! - Dar nu le mai simt, Fletcher.
- Deloc, înțelegi ? - Ușor... Nu-ți pierde demnitatea.
Desigur. Iartă-mă.
- Vino ! - Nu cred că pot să merg, Fletcher.
Nu te gândi la asta. Probabil că vom merge toți ca lordul Folkestone,
după ce se va încheia călătoria asta.
Așa. Foarte bine, Ned !
- E foarte încordată, domnule. - Da. Coborâți arborele zburător.
Atenție pe punte ! Coborâți arborele !
- Mai cu viață ! Haide ! - Mișcă !
Coborâți arborele !
Nu vreau să fiu aici, dacă se rupe bățul ăsta.
Cred că așa e mai bine, domnule.
Ți-e frică de o mică furtună, dle Christian ?
- Urcați arborele ! - Dar, dle, catargul e prea încordat.
- Mă contrazici ? - Deloc, domnule.
Vă răspundeam la întrebare, atâta tot.
Domnule Morrison, ridică iar arborele.
Da, domnule !
Urcați și puneți arborele zburător !
Ai vreo scuză pentru întârzierea drumului nostru, dle Christian ?
Vă înșelați, domnule, dacă dv. credeți că aș împiedica înaintarea vasului.
Hai, recunoaște că nu ai ridica un deget ca să se miște mai repede.
E absurd, domnule ! De ce nu mi-aș dori să fac tot ce pot ?
Pentru că ești genul de gentleman care are un singur gând în minte.
Ai un singur sentiment: dispreț !
Dispreț pentru efort, pentru ambiție,
pentru oricine e mai puțin norocos decât tine.
Ești otrăvit de dispreț, domnule Christian,
iar acest lucru te face inutil.
Vă asigur, domnule, că îndeplinirea datoriei mele
nu e afectată de părerea mea despre dv.
Fii sigur de asta, domnule Christian. Fii foarte sigur !
Pământ !
Pregătește vasul pentru furtună.
Am înțeles, domnule. Pregătiți vasul pentru furtună !
Atenție jos ! Stânci în față !
Nu sunt stânci, sunt valuri !
Aici dau cap în cap două oceane.
Ajută-mă, Norman !
Căpitanul a ordonat să ne legăm, domnule Christian.
- Fă-o ! - Da, domnule.
Toți oamenii pe punte ! Haide ! Toți oamenii sus !
Dar abia am coborât !
Haide !
Depozitul din față, domnule... Un butoi a scăpat din frânghii.
- Preia comanda aici, dle Fryer. - Da, domnule.
- Cârma nord ! - Mills, Norman, Bennett !
Atenție !
Bennett !
Stai ! Spune-i domnului Fryer să meargă în vânt.
- Bine. - Trebuie să-l prindem.
- Domnule Fryer ! - Ce e, Mills ?
Domnul Christian a spus s-o lăsați în vânt.
În vânt ?
Nu putem lega butoiul, până nu se liniștește puțin.
- Bine. Du-te sub punte. - Da, domnule.
Pânzele la mijlocul navei !
Quintal, stai acolo !
Nu vă apropiați până nu se liniștește !
Ține-o în vânt.
Gata, stă. Norman, Quintal, prindeți butoiul cu frânghii !
Dă-mi o frânghie !
Ce naiba faci, domnule Fryer ?
Așa a ordonat dl Christian, dle. S-a dezlegat un butoi.
Întoarce cârma imediat !
Dar dl Christian e jos, domnule, cu oamenii...
- Întoarce cârma ! - Am înțeles, domnule.
Idiotule !
Legați butoaiele alea !
Ușor... Cu grijă !
Mutați-l cu atenție.
Mă duc să aduc trusa cu medicamente.
E mort.
Domnule Christian !
Ești surd sau iresponsabil ? Aștept o explicație !
Credeam că stă destul de bine, dle.
I-am dat ordin lui Norman să intre sub un butoi cu apă.
Lasă-l pe Norman, răspunde-mi !
Să-l las pe Norman, domnule ?
Nu ai nicio justificare pentru a ordona oprirea vasului.
Am pierdut o leghe, înainte să contramandez ordinul tău !
- O leghe ! - Mi-ați contramandat ordinul ?
Ascultă-mă bine, dle Christian ! Suntem într-o misiune a regelui.
Încă o încercare de sabotaj, și te voi trata ca pe un trădător.
Când mi-ați contramandat ordinul, dle, l-ați ucis pe Thomas Norman.
Presupun că vrei să oprim iar corabia pentru înmormântarea lui.
Deoarece nu suntem în război,
propun să-l îngropăm cum se cuvine, domnule.
Eu sunt în război cu vântul, curenții, și cu ofițerii incompetenți !
Ai face bine să mi te alături, dle Christian,
pentru că, dacă nu începem să câștigăm cât mai repede,
lista pierderilor va fi suficient de reală.
Prin calcul astronomic, cred că suntem aici.
Dacă așa e, dle, peste trei săptămâni am ieșit de aici.
- Vom scăpa cu bine. Pompele rezistă ? - Da, domnule.
- Bine. O să ne legăm iar. - Da, domnule !
Tot echipajul pe punte ! Legați totul cu frânghii !
- Haide, Williams ! Sus ! - Încet...
Capul Horn nu așteaptă pe nimeni !
O să ne înece pe toți ! Știu cum merge mintea omului ăstuia.
Am simțit-o pe spatele meu.
Nu te mai plânge atâta !
Portsmouth sau Capul Horn e totuna pentru un marinar.
Nu poate să fie înnorat la nesfârșit, domnule.
Patru săptămâni de mers pe bâjbâite înseamnă o veșnicie, dle Fryer.
Schimbăm iar cursul.
Contra vântului, pe vremea asta, domnule, e foarte periculos.
Nu avem de ales.
Pânzele de furtună !
Cartul de la tribord pe punte !
Toată lumea pe punte !
Ce s-a întâmplat ?
Cârma nord !
Două puncte babord !
Fii pregătit să schimbi direcția.
Pânzele sub vânt ! Până sus !
Pânzele de furtună până sus !
Suntem acolo de unde am plecat acum patru săptămâni.
Cabina dv. e plină de apă, dle.
Pompele abia mai rezistă, dle.
Am fost învinși, dle Fryer. Pornește spre Capul Bunei Speranțe.
Am înțeles, domnule !
- Ce-i asta ? - Asta e o jumătate de rație de carne.
- Cum adică, jumătate ? - Ordinul căpitanului.
Ordinul ! Pune o porție întreagă, dacă nu vrei să-ți tai degetele !
Nu eu fac regulile, eu doar împart mâncarea.
Asta e tot ce primești. Ai face bine să accepți.
Are dreptate, jumătate de rație e mai bună decât nimic.
De ce jumătate de rație ?
Ca să recuperăm timpul pierdut, probabil.
Un marinar flămând nu face corabia să se miște mai repede.
Ne împiedică să ne oprim pentru provizii.
O să câștigăm câteva săptămâni. O să flămânzim până în Tahiti ?
Îți spun eu un lucru. E împotriva regulamentului.
Regulamentul ?
Dacă putem fi biciuiți după regulament,
putem să și mâncăm după el.
Bine, pe mine m-ai convins, acum du-te și convinge-l pe căpitan.
Bine. Mai vine cineva cu mine ?
- Vă duceți la căpitan ? - Exact ! La căpitan !
Ești sigur că așa e regulamentul ? De unde știi ?
Pentru că l-am citit !
Un marinar educat e ca un porc care zboară.
Bine. Vin cu tine.
Ce faceți aici ?
Eu i-am adus, domnule. Vor să depună o plângere.
S-o facă.
Vorbește !
Ne cerem iertare, domnule, nu vrem să vă supărăm.
Dacă nu am nimerit într-un moment prea bun, putem aștepta, domnule.
Nu. Te rog, continuă.
Sunt întotdeauna dispus să ascult plângerile.
Căpitane, vorbim în numele întregului echipaj.
E vorba despre înjumătățirea rațiilor. Nu e bine, domnule.
Aș vrea să vă... Echipajul vrea să vă reamintească ce scrie în regulament.
Îndrăznești să-mi citești mie regulamentul ?
Regulamentul trebuie respectat, dle.
Nu vrem să fim lipsiți de respect, domnule.
Dar ce-i drept e drept, domnule...
Am pierdut cinci luni din cauza voastră, leneșilor !
Din cauza noastră ? Dar ce-am făcut ?
Misiunea asta le-a dat tuturor oamenilor de pe vas o șansă.
Șansa de a demonstra din ce e făcut.
Ați demonstrat din ce sunteți făcuți ! Din pământ și bonete de noapte !
Mi s-a părut că vă aud glasul, domnule. Noapte bună !
Vreți rații întregi, nu ?
O să vă dau toate rațiile de care aveți nevoie,
ca să ajungem în Tahiti la timp. Afară !
"Toate rațille de care aveți nevoie, ca să ajungem în Tahiti la timp."
Acestea au fost cuvintele căpitanului Bligh.
Ce fel de rații, nu a spus. Dar ne-a arătat în curând.
Rații din plăcerea lui cea mai mare. Pedeapsa.
Ne-a servit melodia lui preferată,
un strigăt de durere, un țipăt de agonie.
Acesta a fost concertul pe care el l-a cântat pe trei oceane,
în timp ce lunile se scurgeau din calendar.
Tensiunea dlntre echlpaj și căpitanul Bligh a crescut.
Trei.
Coborâți pe punte, împiedicaților !
Întindeți frânghia !
Pământ !
Insula asta e locuită de peste 200.000 de sălbatici.
Acum 11 ani, când am venit aici cu căpitanul Cook, nu erau periculoși.
Cu toate astea, și sălbaticii din Insulele Sandwich păreau prietenoși,
dar, din senin, s-au aruncat pe căpitanul Cook și l-au ucis.
Ne vom lua toate precauțiile necesare.
În cazul în care vom fi bine primiți,
veți vedea că acești sălbatici nu știu ce înseamnă moralitatea.
Veți profita, fără îndoială, din plin de ignoranța lor.
Nu mă interesează dacă voi îi contaminați pe localnici
sau ei pe voi.
Am o singură preocupare: misiunea noastră.
Dacă vreunul dintre voi provoacă un incident care o va pune în pericol,
îl voi face pe omul acela să-și blesteme mama.
Curs sub vânt, dle Christian.
Atenție, ancora !
Dați-i drumul !
Coborâți barca. Vreau 12 oameni.
Domnule Fryer, dă-le muschete.
Înarmează alți șase oameni și pune-i în cuter.
La primul semn de trădare, deschizi focul și ne ajuți să ne retragem.
Da, domnule.
Alege oamenii cu care să mergi pe țărm. Spune-i și dlui Christian.
Dacă vom fi primiți cu prietenie, începe imediat să aduni plantele.
O plantă e suficientă pentru a afla totul, domnule,
dar trebuie să găsesc un specimen care a înmugurit aproape de rădăcină.
- Atunci, instruiește-i pe oameni. - Prea bine, domnule.
Nu, nu ca un baston, Brown.
Adu cuterul mai aproape.
Regele George ?
Nu, Excelență,
dar regele George mi-a spus să-l salut pe regele Hitihiti.
Eu vorbești, tu vorbesc. Eu mers căpitan Cook.
Vizitat multe insule. Tu domnul Bligh, eu Minarii.
Știu, te țin minte. Ne-ai ghidat printre insule de minune.
Da, foarte minune...
Spune-i, te rog, regelui Hitihiti
că regele George îi trimite multe dovezi de prietenie.
Hitihiti spune regele George vrea ce el are.
Pentru asta am venit, Excelență. Arborele de pâine.
- Uru. - Exact, uru.
Regele George vrea ca oamenii lui
să fie la fel de puternici ca oamenii tăi.
Vrea fructul de pâine, ca să-i hrănească.
Hitihiti spune luați toate fructele pe care le vreți.
Sunteți prea bun, Excelență ! Vă mulțumesc.
- Poftim, Brownie. Asta e, nu ? - Nu, deloc.
Brown, e aceea de acolo ?
Da, domnule, așa e. Artocarpus incisa, domnule.
Nu-i așa că e uimitor ?
O mlădiță așa de delicată, cu puterea de a hrăni un continent.
Există dovezi că un regim cu fructe de pâine te poate menține în viață.
- Pe cine ? Nu pe mine. - Haide, Mills !
Sunt ca un șirag de perle vii.
Probabil că e un joc.
- Numai femei ! - Plictisitor joc...
Are posibilitățile sale...
Nici măcar un bărbat printre ele !
- Câte femei crezi că sunt acolo ? - Destule.
Crezi că trebuie să le spunem și celorlalți ?
Uitați-vă la ei ! Bat apa !
- Ce fac ? - Prind pește.
Vrei mergi ?
- Du-te și întreabă-l. - Îl întreb eu.
Scuzați-mă, domnule, vreți să veniți o clipă ?
Ce e ?
Pescuiesc, domnule.
Iertați-mă, domnule, dar când le-au văzut cum muncesc,
băieții s-au gândit să ne ducem să le dăm o mână de ajutor.
Ca să avem despre ce vorbi când ajungem acasă, domnule.
Da, domnule. E pentru misiunea noastră, domnule.
- Le putem da o mână de ajutor, dle ? - Da, cred că ar trebui să le ajutăm.
Dle Christian, poate să vină un om să extrag rădăcina ?
- Ce să faceți ? - Să extrag rădăcina.
Mills...
Domnule, nu mă pricep deloc la grădinărit, sincer.
- Duceți-vă ! - Mulțumim, domnule !
- Sunt gata, domnule Christian. - Naiba să te ia, Brown, vin acum !
- Hibernează sau nu ? - Nu pot să spun, domnule.
Doar după transplantare vom putea afla răspunsul, dacă va trăi sau va muri.
Și când crezi că vom afla decizia ?
Peste 12 ore sau peste trei săptămâni, domnule.
Excelent ! Încă nu știi. Poate 12 ore, poate trei săptămâni.
Am adus un grădinar de la 29.000 de mile,
ca să ne spună că nu știe în ce stare e arborele de pâine.
Excelent !
Am auzit că, dacă planta aia de pâine se usucă, am putea sta aici 4-5 luni.
- Mai bine te rogi să nu se usuce. - Cum așa ?
Ți-a plăcut drumul până aici ? A fost frumos, confortabil ?
Ai fost tratat cât se poate de corect de către căpitan, nu ?
Mai rău de atât nu-mi amintesc.
- Atunci, de ce vrei să pleci ? - Gândește-te și tu.
Dacă Bligh ar sta aici cinci luni, pe cine crezi că se va răzbuna ?
Crezi că a transpirat când am mers spre Horn ?
Stai să vezi cum o să ne rupem spatele în drum spre Jamaica.
O să ne facem griji pentru asta când va fi cazul.
Dacă tot suntem aici...
Oare de ce obligă femeile să mănânce singure ?
Dacă nu ar face asta, ai fi prea ocupat ca să mai mănânci.
Sunt foarte ciudați, nu ?
Ne lasă să facem ce vrem cu femeile lor, dar nu să mâncăm cu ele.
E ca și cum ai încuia ușa care nu trebuie.
Hitihiti spune căpitanul dansează cu fiica acum.
Să dansez ? Nu !
Nu eu. Îi mulțumesc Excelenței Sale, dar eu nu dansez.
Nu spune "nu", Hitihiti furios.
Îmi cer scuze, Excelență, n-am înțeles.
- Te amuzi ? - Sper că nu, domnule.
Dar pare un dans destul de dificil, nu-i așa ?
Vom vedea.
Îmi pare rău că vă stric seara, domnule,
dar ați spus că doriți să fiți informat, dacă se întâmplă ceva.
- Pare ofilită, Brown. - A murit, domnule.
Nu există alte plante care să înflorească ?
Asta dovedește că sezonul hibernării a început.
Ați făcut tot ce ați putut, domnule.
Păcat că Amiralitatea vă va învinui pentru întârziere.
E o lume nedreaptă. Aveți parte de compasiunea mea.
Nu-mi place eșecul.
Nu-mi place, tot așa cum nu-i place nici Amiralității.
Iertați-mă, dar am o parteneră acolo.
Iertați-mă, vă rog.
Bună !
Dacă vei fi al meu, te voi face fericit.
Care e numele tău ? Eu sunt Maimiti.
Fletcher Christian e numele meu.
- E-numele-meu ? - Nu, nu, Fletcher.
Nu-Nu-Fletcher ?
Bine.
Mulțumesc.
Ce drăguț...
Maimiti, îmi dai voie ?
- Ăsta e un sărut. Un sărut. - Nu-Nu-Fletcher !
- Da, Fletcher. Da, da, Fletcher ! - Da, Fletcher.
Domnule Christian...
- Ați spus ceva, domnule ? - Vă jucați cu fiica regelui.
Ar trebui să știți că nu e bine să riscați să provocați neplăceri.
Puteți să vă satisfaceți dorința în altă parte.
De fapt, domnule,
discutam despre incredibila diversitate a vegetației tahitiene.
Conformează-te ordinului !
Îmi voi satisface dorința în altă parte, domnule.
Dar nu azi ! Prezintă-te imediat la bord !
Prostule ! Iartă-mă, fetițo !
Bună dimineața !
- Mulțumesc. Vrei să urci la bord ? - Vino tu aici.
Da, desigur.
Spune-i căpitanului Bligh că nu va primi fructul de pâine.
Nu ne dați fructe de pâine ?
- Astă-noapte ai fugit de Maimiti. - Da, îmi pare rău. Vezi tu...
Hitihiti spune că, dacă fiica nu e bună pentru Anglia,
nici fructul de pâine nu e bun.
E un punct de vedere cât se poate de corect.
Spune-i căpitanului Bligh că nu primește fructele.
Da. Pot să te sfătuiesc să-i spui tu ? Nu cred că pe mine m-ar crede.
- Da, îi spun. - Mulțumesc.
- Domnule Morrison... - Da, domnule.
Condu-l pe acest domn la căpitanul Bligh, te rog.
Da, domnule. Vă rog, veniți cu mine.
- Ați trimis după mine, domnule ? - Ia loc.
A apărut o situație ciudată.
Hitihiti pare să țină mult la fiica lui.
Da, e o fată minunată.
Într-o societate civilizată, anumite intenții indecente
față de membrii de sex feminin ai unei familii pot fi luate drept o insultă.
- Înțelegi ? - Cred că da, domnule.
Dar în Tahiti, insulta constă în lipsa acelor intenții obscene.
Maniere care ar ofensa și o târfă par a fi singurele acceptate de Hitihiti.
Sunt tot felul de oameni în lume, domnule.
Vreau să spun că l-ai ofensat.
Vă asigur, domnule, că nu am făcut niciun gest
care să poată fi interpretat ca fiind ofensiv.
- Știu, tocmai asta e ideea. - Ce idee, domnule ?
Succesul misiunii noastre depinde de bunele intenții ale lui Hitihiti.
Nu există nicio îndoială în această privință, domnule.
- Atunci... - Sunt cât se poate de atent, domnule.
Nu înțelegi ce vreau să spun ?
Încerc să înțeleg ce vreți să fac, domnule.
Fă dragoste cu fiica lui, la naiba !
Îmi ordonați, domnule ?
- Pot să-l notez în jurnalul de bord ? - Poți pleca.
E cu totul altceva decât ordinul de a lupta pentru țară.
Foarte bine, domnule. O să mă străduiesc.
Vă mulțumesc, domnule.
- Cuterul, domnule Fryer. - Da, domnule !
Țineți cuterul, domnul Christian urcă la bord !
Să vă șterg din lista cu îndatoriri la bord, domnule ?
Da. Misiunea mea de la țărm mă va reține o vreme.
Mulțumesc, domnule Fryer.
- Ce mai faci ? - Nu-Nu-Fletcher.
E... Nu știu de unde să încep, Maimiti.
Membrii echipajului s-au bucurat să afle că tahitienii
considerau dragostea un gest de bunăvoință.
Pare imposibil,
dar știți că bunăvoința din inimile echipajului nostru
s-a dovedit a fi practic lipsită de limite ?
Iar doamnele tahitiene le-au dăruit orice ocazie pentru a dovedi asta.
Pentru tahitieni, o piele deschisă la culoare era un semn de frumusețe.
Bărbații cu tenul deschis, ca englezii, erau considerați frumoși.
Indiferent cât de aiurea erau aranjate trăsăturile lor.
Erau frumoși și nu puteau greși.
Așa că nu au greșit în orice ocazie.
- E o seară frumoasă, domnule. - Minunată !
Se pare că oamenii se simt bine la țărm.
- Nu-i așa ? - Da, domnule.
Iertați-mi libertatea, căpitane,
dar nu ați petrecut nicio seară pe țărm, nu-i așa ?
Nici nu intenționez.
E o insulă remarcabil de prietenoasă, domnule.
E păcat să fii singur în portul acesta.
Atâta timp cât misiunea noastră rămâne neîmplinită,
nu sunt în niciun port, domnule Fryer.
Sunt la comandă. E un loc unde, vei vedea poate într-o zi,
ești mereu singur.
Comanda nu-ți permite intimitate.
Nu te poți aștepta la supunere fără crâcneală
din partea partenerului de orgie din seara de dinainte.
Poate că nu, dar mare păcat, domnule.
- Eu prefer să fie așa. - Da, domnule.
- Oamenii par să se miște încet... - Da, știu.
Un om a refuzat să ia lucrurile așa cum erau, în felul tahitian.
Era îndrăgostit. Dacă i-ați fi văzut aleasa inimii, l-ați fi înțeles.
Dar dragostea în stil tahitian nu era pentru el.
El voia ca lucrurile să fie puse la punct, ca acasă, în Bristol.
Așa că s-a dus la căpitanul Bligh, ca să-l roage să-l căsătorească.
L-am văzut pe căpitanul Bligh zi de zi, timp de mai bine de un an.
A fost singura dată când l-am văzut râzând.
Elevii ofițeri...
Marina ar fi plictisitoare fără ei. Ia-o pe târfa asta de pe vasul meu !
- Nu trebuia să-i spună așa băiatului. - Porc bătrân !
- Umbra lui nu e umbra unui om. - Crezi că o să-i crească coarne ?
O să-i crească, Quintal. O să vezi după ce ridicăm ancora.
Dacă ar fi după mine, ar trebui s-o pățească înainte să vedem Jamaica.
Da.
Știi ceva ? Un om ar avea o viață minunată aici.
- Fletcher Christian. - Minunat, pe cinstea mea !
Extraordinar !
O muncă minunată ! Ce frumos !
Maimiti.
Da. Scuză-mă. Te rog... Vreau să-mi iau adio de la ea.
Spune-i regelui George trimită după mine.
Sunt bun englez. Am destul arbore-de-pâine, destui porci.
Hrănesc toți englezii.
Da. Cu siguranță, avem nevoie de porci. O să-i spun cu prima ocazie.
- Scuză-mă. - Repede...
Mulțumesc.
Dragul meu...
Maimiti, a venit timpul. Plec peste câteva ore.
Te aștept, Fletcher. Mă uit după tine fiecare zi.
Maimiti, trebuie să fie o cale să te fac să înțelegi,
că nu o să mă întorc.
Dacă te vei uita după mine, vei fi nefericită, și nu mi-ar plăcea asta.
Nu te vei întoarce niciodată la mine ? Nu te întorci în Tahiti o dată ?
Nu.
Dar îmi voi aminti.
Am fost fericit aici, Maimiti.
Îmi voi aminti de tine și de cât de bine ne-am simțit împreună.
De chipul tău drag, de frumusețea ta.
Dar Anglia e casa mea. A sosit timpul să-mi iau adio.
Trebuie să plec. Adio !
Adio, Maimiti, ai grijă !
Asta e tot, domnule. Astea 20, și gata.
Iată-i !
- Au barca, așa cum au spus. - Și dacă suntem prinși ?
Am mai discutat despre asta.
Dezertorii prinși sunt spânzurați, dar noi nu vom fi prinși.
- Aș vrea să fiu sigur de asta. - Încetează cu smiorcăiala și vino !
Nu vreau să te deranjez, Ned,
dar oamenii tăi umblă brambura, iar domnul Fryer vine încoace.
Cred că ai arăta lipsit de grație legat de un tun,
așa că te sfătuiesc să te duci să-i aduni.
Trebuie să plec.
Idioții !
Minarii !
Prindeți canoea aceea !
Au nevoie de un vânt puternic ca să ne depășească.
Nu vor găsi în partea asta a recifului.
Nu, nu pe acolo ! O să ne răsturnăm !
Nu avem timp. Trebuie să riscăm.
Ce adunare interesantă...
Ce fac dezertorii aceia aici ?
- De ce nu sunt prinși în lanțuri ? - Sunt bandajați, domnule.
Iar dacă sunt dezertori sau nu, eu sunt ofițer, nu judecător.
Pentru mine, nu ești nici una, nici alta.
Duceți-i în lăcașul ancorei ! Eliberați-i doar să-și facă datoria.
Dar nu ne-am făcut auziți, domnule. Nu avem dreptul să fim auziți ?
Ba da, aveți dreptate. La Curtea Marțială din Jamaica.
Veți fi ascultați până în clipa în care veți atârna în ștreang.
- La ancoră, ați spus, domnule ? - În lanțuri !
Șase săptămâni în gaura aia împuțită, și nu vor mai avea ce să spânzure.
Mă întreb de ce un presupus gentleman e mai loial unor marinari de rând,
în loc să fie loial altor doi presupuși gentlemeni.
Ți-am notat impertinența.
Va fi scrisă în jurnal. Vrei să scriu și mai mult ?
Da. Dar cu observația asta, pe care o voi raporta Amiralității.
În numeroșii mei ani pe mare, nu am văzut niciodată un ofițer
care să pedepsească oamenii cu atâta plăcere. Mi se face greață.
Atunci, du-te și vomită în cabina ta, domnule Christian.
Nu am întâlnit niciodată un ofițer al marinei
atât de mândru de un stomac slab.
- Au uitat să ne ia cuțitele. - Lama nu poate tăia fierul, nu ?
Nu, dar taie gâtul. Iar eu nu mă las spânzurat.
Nu te grăbi.
Pentru ce să așteptăm ? Suntem morți.
Foarte probabil. Dar nu intenționez să-mi iau gâtul, nu încă.
Nu ? Bănuiesc că Îngerul Milei o să apară pe un nor și o să spună:
"Căpitane Bligh, eliberează-i pe oamenii aceia ! Și mai repede !"
Da, cam așa ceva.
Nu suntem singurii de pe vasul ăsta care nu-l mai înghit pe domnul Bligh.
Te agăți de un fir de pai.
Cine o să-l arunce peste bord ? Echipajul ăsta ?
- Eu nu la echipaj mă gândeam. - Dar la cine ?
La domnul Christian.
- El a venit și ne-a prins, nu ? - S-a văzut de partea cui e.
A arătat că e un ofițer al regelui, atâta tot.
Dar sper ca Bligh să continue să-l enerveze, așa cum a făcut acum.
Christian se va întoarce împotriva lui.
Știu ce gândește, se vede pe fața lui.
Și nu am de gând să-l las să uite.
Am petrecut cinci luni în Tahiti. Dar au părut doar cinci minute.
Ziua plecării a fost una neagră pentru mine,
ca pentru noi toți, cu excepția căpitanului Bligh.
Doar că nu la el îmi stătea mie mintea.
Bounty devenise o seră plutitoare,
cu mai bine de o mie de plante de îngrijit.
Căpitanul Bligh a dublat cantitatea,
ca să facă pe plac Companiei Indiilor de Vest,
și ca să compenseze întârzierea lui.
La bordul unui vas se naște pericolul,
dacă ai prea mult dintr-un lucru.
Pentru că vei avea mai puțin din altceva.
Mișcă, Mills !
Dumnezeule... Prima noastră victimă.
Dar trebuie să ne împăcăm cu gândul că vom mai pierde și altele, domnule.
Nu o să ne ajungă apa.
- Nu avem destulă apă ? - În mod obișnuit, am avea destulă.
Dar pe căldura asta, înăuntru, au nevoie de două ori mai multă.
Ar trăi toate dacă ar avea apă în plus ?
Desigur. Dar am măsurat butoaiele cu atenție, dle, și nu e destulă...
Da, da !
Dă-le câtă apă au nevoie, Brown !
Nu vreau să mai moară nicio plantă, s-a înțeles ?
Da, domnule.
14 grade, 37 de minute.
- Acoperă aia și du-o sub punte. - Da, domnule !
- Domnule Christian. - Da, domnule ?
Vreau un om de pază la butoiul cu apă.
Am înțeles, domnule.
Vreau să atârni polonicul ăsta de catargul principal.
Orice om care vrea apă va trebui să urce.
Poate lua doar cât poate să ducă polonicul ăsta, nu mai mult.
Apoi, va înlocui polonicul.
- Ne lipsește apa, domnule ? - Vrei să repet ordinul ?
Nu, domnule, am înțeles perfect. E puțin ciudat, dar limpede.
Atunci, fă-o, nu te mai gândi ! Gândirea pare să te deruteze.
Du-te tu, te voi urma.
Trebuie să urcăm până sus pentru o lingură de apă ?
- Mai mult transpiri, decât bei. - Așa poți omorî un om.
- Mills. - Da, domnule ?
Dacă crezi că ești liber să vorbești fără respect,
deoarece crezi că nu ai nimic de pierdut, mai gândește-te.
Căpitanul are o surpriză pentru tine.
Da, domnule, aveți dreptate. O să mă surprindă.
O să mă surprindă dacă nu omoară jumătate din echipaj,
înainte să ajungem în Jamaica. Luați aminte la ce spun eu, domnule.
O să trec cu vederea ce am auzit de data asta, Mills.
Vă mulțumesc, domnule.
- Birkett ! - Domnule ?
- Du ăsta sus. - Da, domnule.
- Ce e cu el ? - Are febră.
I-am spus șefului de echipaj, care a zis că o să-i treacă.
O să-mi fie bine, dacă o să beau puțină apă.
Cui nu i-ar fi bine ?
Nu a băut nimic de două zile. E prea slăbit ca să urce acolo.
De ce nu ai spus nimic ? O să-ți aduc eu.
E împotriva ordinului.
Am încercat, dar fiecare om trebuie să-și ia singur apa.
Și bolnavii ? Ce regulă blândă...
O să-mi pierd mințile. Trebuie să beau niște apă.
Brown, să știi că nu e nevoie.
Bea câtă apă ai nevoie, nu încerca să urci pe catarg, nu știi cum.
Dacă îmi dați voie să protestez, dle, e o chestiune de respect de sine.
La naiba cu respectul tău ! Nu vreau să-mi pierd grădinarul.
La naiba cu respectul meu, domnule ? Atunci, într-adevăr, să mă ia naiba !
Sper că ești mulțumit. Catargul nu e un loc pentru novice.
- Nici chiar un om cu experiență... - Prostule !
Îți tai beregata !
Domnule Fryer, omul ăsta va fi trecut pe sub cală !
O să-l lăsăm să se gândească la asta peste noapte.
Iar dimineață, îl vom pedepsi.
Duceți-l sub punte și puneți-l în lanțuri. Birkett, Norton, ajutați-i !
- Unu. - Unu ? Da, așa e, Mills.
Încă un act de insolență, și o să-ți dorești să fi căzut tu pe punte.
Fletcher, l-ai auzit ! Nu poate face așa ceva, nu ?
De acum înainte, o să-ți faci prezența cunoscută cu o bătaie în ușă.
Nu mă păcălești tu pe mine, Fletcher, ai aceeași părere ca și mine.
E monstruos ! Cred că e nebun.
El e căpitanul, îi place să pedepsească oamenii.
Tu ești un ofițer aspirant și nu poți nimic altceva,
decât să te dai cu capul de pereți. Nu mă mai deranja.
Nu-mi vorbi mie pe tonul ăsta, Fletcher ! Trebuie să protestezi !
Trecerea pe sub cală e ilegală. E ca o execuție !
Nu faci decât să indici ceea ce e evident. Normal că-l execută !
Dar care crezi că ar fi pedeapsa mea, dacă aș lovi un căpitan ?
Știi prea bine că vei fi spânzurat, dar nu asta e ideea.
Ba tocmai asta e ideea.
De ce ar trebui un marinar de rând să primească o pedeapsă mai mică
pentru aceeași ofensă ?
Asta nu schimbă faptul că închiderea în cală e ilegală.
Chiar și un marinar de rând are dreptul la un proces.
Ia loc. Știu că joci șah.
Poți lua piesele albe, poate vei juca mai bine.
Haide, Ned, stai jos !
Frânghia a slăbit, domnule.
Trageți-l pe punte !
Nu mai avem ce să tragem, domnule.
Atunci, tăiați-o !
Adu-o sub vânt !
- Domnule Fryer. - Domnule ?
Ridicați pânzele și urmați cursul !
Da, domnule ! Toți oamenii la pânze !
Doi !
- Vrei o gură de apă ? - Nu, mulțumesc.
De ce stai acolo ?
Ai venit aici să-mi fixezi cu privirea mărul lui Adam în timp ce beau ?
- Nu, mi-e sete. - Atunci, ia niște apă.
Nu aș putea s-o înghit !
Ești o adevărată pacoste !
E o pacoste să vrei să-i ajuți
pe cei ale căror vieți sunt distruse de un nebun ?
De ce nu pui tâmplarul să-ți facă o cruce
pe care s-o tragi după tine pe punte ?
Ți-ar plăcea asta, nu ?
Te știu de o viață, dar abia în clipa asta te-am cunoscut cu adevărat.
Ești exact ceea ce pari să fii.
Un fanfaron fără urmă de omenie sau de compasiune.
- Ai terminat cu impertinența ? - Nu chiar.
E suficient ca să văd pomada din părul tău,
ca să-mi dau seama ce fel de personaj ești.
Închide gura, domnule Young, altfel pun să te biciuiască !
E o promisiune și un ordin ! Închide butoiul !
Închide-l, fir-ai să fii !
Să-l apuce cineva !
Căpitane !
Apa e în mare.
I-am spus că o să plec. Unde e ?
Dacă vine, o să plec înot.
E frig și o să mor. E frig...
Prostul a băut apă de mare.
- Ești sigur ? - L-am prins în timp ce bea.
Are o găleată cu apă ascunsă în cală. Probabil că e acolo de zile întregi.
Atunci, legați-l.
Nu o să fie în toate mințile o vreme, dacă va supraviețui.
Nu are nicio șansă, domnule ! Nu fără apă dulce, să-i spele mațele.
Nu putem să-i dăm, domnule ?
E imposibil, Quintal, știi care e ordinul căpitanului.
Trebuie să mă duc acasă. E târziu.
Cina e distrusă. Carnea e scrum.
Ce limbă ascuțită are femeia asta ! Dar e de soi bun.
Nu oricine se poate înțelege cu mine.
- Ușurel... - Când mă apucă furiile...
- Trei, domnule Christian. - La o parte, Mills !
Omul care poate citi chipurile... Ai un dar foarte rar, dar te înșeli.
Lasă-l în pace. Cel puțin, ne-a dat speranță.
Ar trebui dus sub punte, să nu mai stea la soare.
O să întreb.
Ai grijă la catargul principal, domnule Fryer.
Domnule Christian, explică-mi, te rog.
Williams a băut apă de mare, domnule. Voiam să-i dau niște apă proaspătă.
Mi-e teamă că va muri, fără ea.
Nu vei da apă nimănui fără permisiunea mea.
- Du polonicul jos. - Am înțeles !
Ticălosule ! Nu o să mă mai calci în picioare.
Mulțumesc !
M-am tot gândit cum să-ți mai tai din nas, mucosule !
Acum mi-ai dat o soluție, nu ?
Ați fost martori la fapta violentă a domnului Christian
împotriva unui ofițer superior.
Va fi închis până când va putea fi adus în fața unei Curți Marțiale.
În Jamaica, probabil.
Oare prietenii tăi vor fi acolo, pentru a asista la execuție ?
Să sperăm...
Păcat că ultima dumitale funcție a fost un eșec...
Domnule Fryer, du-l sub punte.
Marinari, preiau comanda acestui vas !
Domnule Fryer, cheile de la cufărul cu arme !
Nu-i da nimic !
Du-te sub punte și înarmează oamenii care nu sunt de cart.
Stai pe loc, Fryer !
Ai dat ultimul ordin, Bligh. Cheile, Fryer !
Ai auzit ordinul !
Încă un ordin, dle Bligh, și îți voi lua capul chiar aici !
- Îți jur ! - Nu faceți asta, domnule.
- Mills ! - Da, domnule.
Coboară sub punte și înarmează-i pe toți cei care sunt cu noi.
- Byrne ! - Da.
Degeaba inciți la revoltă, domnule Christian.
Nu va avea succes, știi asta prea bine.
Quintal, oprește-l !
Opriți-l pe Mills ! E în sala armelor. Încearcă să preia comanda vasului !
E o revoltă !
Revolta ta nu a izbândit !
Poate că nu, dar e suficient să-ți pună capăt ție !
Domnule Christian !
Oamenii sunt înarmați, domnule.
- Haide, McCoy, ridică-i ! - Sunt cu voi.
- Vino aici ! - Johnson !
Mai e cineva cu noi ?
Duceți-vă acolo.
Mills !
Haide, mișcă ! Mai repede !
Vasul e al nostru, domnule.
Foarte bine. Păzește-l bine, Quintal.
Brown, adu-mi hărțile și sextantul, în dulapul din stânga, din cabina mea.
Birkett !
Și tu, Brown ? Te-ai alăturat acestor porci ?
Un om ca dv., domnule, nu-mi dă de ales.
Suntem niște porci ? Să-l legăm !
- Vreau medicamentele și busola. - Hai să-l legăm, băieți !
- Pune mâna pe el ! - Să-l biciuim !
Mills, opriți-vă !
Stați ! Nu va mai fi nimeni ucis la bordul acestui vas.
Hai să-i facem felul acum, și gata. Nu-i așa ?
- Să-l omorâm ! - Eu sunt la comanda acestui vas.
Dacă e printre voi vreunul care se îndoiește de asta, să-l aud !
Nu va mai fi ucis nimeni la bordul acestui vas,
nici măcar căpitanul Bligh !
Dacă asta e o încercare să obții clemență, îți scuip în față !
Ești un porc ! Poți să-i mulțumești zeului porc căruia i te închini tu
că nu m-ai transformat într-un ucigaș.
Quintal, Birkett, legați-l de pasarelă.
Mills, vino cu mine.
Mack, du-te sub punte și adu-i lucrurile domnului Bligh.
Îi voi pune pe domnul Bligh și pe oamenii lui în barcă.
Poate ajunge în insula Tafoa în două zile.
Dacă e vreunul dintre voi care vrea să i se alăture, să stea lângă pasarelă.
Mills !
Domnule Fryer, înțelegi că nu am intenționat să-ți fac vreun rău.
Sper că nu ai fost rănit.
Nu, deloc. Pot să-mi iau lucrurile ?
Desigur.
- La revedere, domnule Fryer ! - La revedere, domnule Christian !
Îmi pare rău pentru tine. Să te ajute Dumnezeu !
Mulțumesc.
Am încărcat proviziile. Sunt gata de plecare, domnule.
Coborâți barca !
- Poftim, domnule Christian. - Atenție !
E suficient de sănătos ca să bea apa pe care i-am dat-o.
Cred că își revine.
Fletcher, sunt mândru să fiu alături de tine.
Te-ai descurcat bine și tu. Ai fost promovat la gradul de criminal.
Nu ai nici 20 de ani, și te așteaptă pedeapsa cu moartea.
Duceți-l sub punte !
Cu iertare, domnule... Am stat de vorbă...
- Și... - Și ce ? Mai repede !
Am vrea să rămânem, dar avem familii.
- Duceți-vă lângă pasarelă ! - Mulțumim, domnule.
După cum știi, Tafoa e la 40 de leghe vest.
Ai busola. Cartea asta e suficientă. Sextantul e al meu, deci e bun.
Domnule William Bligh...
Ești foarte politicos și formal, nu ? Faci iar pe domnul, trădător ticălos !
Domnule Fryer !
Nu vezi că suntem supraîncărcați ? Încă un om, și o să ne scufundăm !
Dacă așa e cazul, mă ofer voluntar !
- Vreau să plec și eu, domnule ! - Ține-i pe oamenii aceia !
Vrem să mergem și noi.
Vreau să fie limpede pentru tine și pentru cei de dedesubt
că oamenii rămași aici nu au nicio legătură cu revolta asta.
Ce o să se întâmple cu noi ?
Veți fi lăsați pe țărm, într-un port britanic, cu prima ocazie.
Cum putem ști când va fi asta ?
Birkett, du-i pe oamenii ăștia sub punte
și pune un paznic înarmat la fiecare trapă.
Am înțeles ! Hai, mișcă !
Du-i jos, Johnson ! Hai, repede !
V-a spus prietenul vostru ucigaș la ce să vă așteptați ?
Sau o să vă țină pe întuneric ? Ascultați care e adevărul.
Marina nu o să aibă liniște până nu o să-i prindă
și o să-i execute pe toți cei care s-au revoltat.
Oriunde v-ați duce, oriunde v-ați ascunde,
o mie de corăbii o să vă caute.
Să încerce ! Dacă nu ar fi fost domnul Christian,
le-aș fi dat eu un motiv în plus să mă caute.
Vrei să urci în barcă sau preferi să fii aruncat în ea ?
Nu te voi părăsi, domnule Christian. Niciodată !
Poți să te duci în cel mai murdar colțișor al lumii.
Voi fi acolo, în spatele tău, cu o frânghie în mână.
O clipă. Quintal !
Ia-ți "steagul" cu tine.
Nu am nevoie de steag, dle Christian.
Spre deosebire de tine, eu am o țară.
Ce preț mare plătești pentru că te-ai pierdut o clipă cu firea...
Ce păcat !
Am scăpat de tine, Bligh ! Nebunule !
- De tine și de polonicul tău de apă ! - Adio, tiranule !
Ai uitat astea !
Hai să-i scufundăm, băieți !
Intră !
Ne-ați chemat, domnule ?
Voi sunteți acum ofițerii vasului.
Mills, tu ești primul ofițer, Birkett, tu ești secundul.
Smith, tu vei îndeplini îndatoririle șefului de echipaj.
O să fie puțin ciudat să le ordonăm camarazilor să pună osul,
dacă e nevoie.
Așa e. Vor crede că suntem niște lingăi.
N-au decât să creadă ce vor !
Un vas rămas pe recif are șanse mai bune decât unul fără disciplină.
Fără îndoială. Dar să ne facem camarazii să-și muște limba...
Asta e partea care mă supără.
O să-i fac să mă asculte, chiar dacă va trebui să le rup gâtul.
Auziți la el ! Vorbește ca un ofițer deja !
Păstrați-vă pentru ceilalți !
Scuzați-mă, domnilor, am uitat care e noul vostru statut.
Nu-i nimic, domnule, e de înțeles.
Marinarii de rând sunt fericiți.
Au dreptul. Am câștigat, nu-i așa ?
Da, așa e.
Ce am câștigat ? Prostule !
Am scăpat de Bligh.
Aș fi fost mort, dacă nu am fi făcut asta.
Sau în închisoare, tot restul vieții, dacă aș fi avut noroc.
Ești în închisoare acum, Mills.
Singura diferență e că nu suntem încuiați înăuntru, ci afară.
Pentru moment, vom urma planul.
Ne vom întoarce în Tahiti, să lăsăm prizonierii.
Vom lua toată apa și proviziile pe care le putem transporta,
toate ajutoarele pe care le putem găsi.
În ceea ce privește următoarea destinație,
ne vom decide doar când vom fi iar pe mare.
- Asta e tot, domnule ? - Da, asta e tot.
Scuzați-mă, domnule Christian.
Nu e locul meu să spun asta, dar știu cum trebuie să vă simțiți.
- Dar, ținând cont de anii mei... - Ce e, Smith ?
Lucrurile vor fi bine pentru dv., domnule.
Trebuie să fie.
Când un om renunță la câte ați renunțat dv.,
doar fiindcă ați crezut că așa e bine, bunul Dumnezeu nu-l lasă la greu.
Oriunde vom merge, în China, în Islanda, veți fi fericit, domnule.
E voia Domnului, știu asta.
Cred că am făcut ceea ce era onorabil.
Credința asta mă susține, cu excepția unei ușoare dorințe de a muri,
care sunt sigur că va trece.
Da. Fiți binecuvântat, domnule !
Avem 16 bucăți de carne de porc, 150 de pâini, 172 de litri de apă,
5 litri de rom.
- Mai avem o busolă, un sextant. - La naiba cu Tafoa ! La vâsle !
Pregătiți-vă să ridicați pânzele !
Atenție ! Nu vom merge spre Tafoa !
Vom merge spre un port de unde să pornim spre Anglia imediat.
Mergem în Timor !
E la aproape 4000 de mile depărtare, domnule.
Știu asta, domnule Fryer. Timorul e la 3600 de mile.
E o călătorie dificilă, dar vânturile ne vor fi favorabile.
Nu vă alarmați, vă voi duce acolo în siguranță.
Da, așa cum ne-ai dus și dincolo de Capul Horn !
Ar fi o greșeală să credeți că nu mai dețin comanda.
Am la îndemână un mijloc de a-mi impune autoritatea.
Nu va exista pedeapsă minoră.
Iertare, domnule, pot să întreb de ce nu mergem în Tafoa,
așa cum a sugerat domnul Christian ?
Da, Tafoa !
I-ar conveni să ajungem în Anglia peste doi ani.
Cu cât i se răcește urma mai mult, cu atât e mai în siguranță.
I-ar prinde și mai bine
dacă locuitorii din Tafoa ar fi canibali.
- Canibali ! - Canibali ? Unde ?
Toate insulele astea sunt pline de canibali !
Ridicați pânzele !
Asta va ridica puțin moralul, domnule Fryer.
Gata cu figura asta îngrijorată ! Ai dreptate, șansele sunt teribile.
Toți cei care s-au revoltat trebuie spânzurați. Trebuie !
- Fletcher, pot să intru ? - Nu acum, Ned.
Am aruncat ancora.
Atunci, du-te și aranjează cu Minarii să coborâm prizonierii.
E o zi frumoasă, nu vii la țărm ?
Fletcher, nu poți sta tot timpul în cabină, nu e sănătos.
Pentru Dumnezeu ! Ned, nu poți face ce ți se spune ?
Râd de parcă nu ar fi avut niciodată probleme.
Glasurile lor sunt ca un vin bun. Te îmbată doar ascultându-i.
Hutia !
Hutia, unde ești, fetițo ? Vino aici, gândăcel !
Am vești bune pentru tine ! Vii cu noi !
Vei face o călătorie pe ocean !
Domnul Christian a spus că putem lua femei cu noi, dacă vrem.
Ai auzit, Quintal ? Poți lua o femeie cu tine,
dacă vei găsi una, cu mutra aia pocită a ta.
Uite cine vorbește !
Ești atât de urât, că ar fugi și un cortegiu funerar de tine !
Îl luăm și pe Min cu noi.
Minarii și cinci oameni care să muncească pentru noi.
Ce marină !
E prea bine pentru unii ca voi. Nu putem lua femeile.
M-a pus pe gânduri. Ce naiba înseamnă toate astea ?
Nu te mai gândi ce înseamnă.
De ce nu rămânem aici, în Tahiti ?
Ești nebun ! Tahiti e primul loc în care o să ne caute Bligh.
Dacă va supraviețui.
Ai încercat vreodată să îneci un șarpe ?
Darămite un șarpe de mare, cu un sextant cât se poate de bun...
Da. Cu un sextant, un marinar bun, ca Bligh, poate ajunge în orice port.
Bine, să zicem că apucă să vadă Londra. Să zicem că se întoarce aici.
Cum o să ne găsească, dacă ne ascundem pe dealuri ?
Simplu. O să-l întrebe pe Hitihiti.
Nemernicul ăla bătrân poate fi cumpărat pentru un pumn de mărgele.
Domnul Christian o să ne găsească un loc în care să fim în siguranță.
Puteți avea încredere în el.
Da. Stă singur în cabina lui. S-a schimbat mult.
Și tu te-ai schimba, dacă ai pierde ce a pierdut el.
Până acum, planurile lui au fost foarte bune, nu ?
Da. Doar că nu ne-a lăsat să-l facem pe Bligh să simtă biciul pe piele.
Bună, Maimiti !
- Fletcher, bolnav ? - Mă simt bine, mulțumesc.
Minarii spus că Fletcher luptat război. Fletcher căpetenia acum.
O căpetenie foarte mică, Maimiti, care fuge să-și scape viața.
Minarii spus că luați oameni din Tahiti cu corabia.
Da. Avem nevoie de oameni pe punte.
Luați și femei.
Bărbații vor să se simtă bine până vom găsi un loc unde să ne ascundem.
Maimiti vine cu tine.
Nu vrei ?
Cred că nu mai am ce să vreau.
Dacă nu te superi, am de lucru și prefer să fiu singur.
Maimiti pleacă. Tu nu singur.
Nu vreau să-mi amintești de singurătatea mea.
- Maimiti pleacă. - Ești surdă sau proastă ?
Nu e limpede că nu mai am ce viață să împart cu tine ?
Nu țipa la Maimiti !
Porcule !
Chiar vrei să-ți petreci viața
cu un bărbat căruia nu-i pasă de nimic pe pământ ?
Oamenii din Tahiti spun tu urăști viața, viața te urăște.
Maimiti pleacă.
Locotenente William Bligh,
Curtea a luat în considerare acuzațiile care ți se aduc
și a ajuns la concluzia că nu ai nicio vină
pentru pierderea vasului Majestății Sale, Bounty.
Ești, astfel, achitat onorabil.
Curtea a luat act de revolta și de actul de piraterie
comise împotriva marinei Majestății Sale.
Curtea recomandă Primului Lord al Amiralității,
recomandare ce va intra în documentele acestui proces,
ca o expediție de urmărire să pornească fără întârziere
pentru prinderea și judecarea părților responsabile
pentru pierderea vasului Bounty al Majestății Sale.
Nu ne pot scăpa multă vreme.
O să mă rog să nu scape, milord.
Curtea consideră că are obligația de a comenta verdictul.
Prin forța probelor, tu, căpitane William Bligh,
ești absolvit de orice vină.
Totuși, ofițeri și marinari fără pată s-au revoltat împotriva ta.
Metodele tale, așa cum au fost prezentate acestei Curți,
demonstrează un exces de zel.
Nu putem condamna zelul. Nu putem mustra un ofițer
care a administrat disciplina conform Regulamentului de Război,
dar aceste regulamente pot da greș.
Niciun cod nu poate acoperi toate situațiile.
Nu putem pune dreptatea de la bordul vaselor noastre în cărți.
Dreptatea și decența sunt purtate de căpitan în suflet.
Din acest motiv, Amiralitatea a căutat întotdeauna
să numească ofițeri din rândurile unor gentlemeni.
Curtea regretă să vadă că numirea căpitanului William Bligh
a fost, în această privință, un eșec.
Curtea se retrage !
Timp de mai multe luni, am căutat un loc unde să trăim.
Bounty a vizitat cel puțin 30 de insule.
Niciuna dintre ele nu slujea scopului nostru.
În unele dintre cazuri, localnicii ne alungau cu pietre și săgeți.
În altele, vegetația era prea puțină pentru a ne face un trai
sau rezerva de apă era prea limitată.
Dar dezamăgirile nu ne-au deprimat.
Domnul Christian știa cum să țină echipajul fericit.
Cât despre el, nu dădea semne că ar fi fost nemulțumit.
Adevărat, avea obiceiul să se adâncească în studiile lui Brown,
luptând cu probleme care îl purtau departe.
Totuși, neputința de a găsi o soluție problemei din sufletul său,
nu ne-o împărtășea și nouă.
Nu era Bligh. Iar absența lui Bligh ne însuflețea zi de zi.
Disciplină, vă rog ! Ofițerii, primii.
Indiferent ce sunet scot, sună întotdeauna plăcut.
Corabie la orizont !
Ne-au văzut ! Întoarce !
E vas comercial sau de război ?
- Acum mă preocupă unde e soarele. - O să apună în 40 de minute.
Ce e, domnule Christian ?
E un vas de război englezesc, domnule Mills.
Lăsați-l să ne ia urma. O să schimbăm cursul după întuneric.
Da, domnule !
Stingeți luminile ! Mâncare rece, stingeți pipele.
- Domnule Birkett ! - Domnule ?
- Înarmează toți oamenii. - Da, domnule.
- Cât e ora ? - În jur de două ceasuri.
Nu am petrecut niciodată o noapte mai lungă.
Nici eu. Mă bucur că se va lumina.
Eu nu.
- Dacă sunt tot acolo ? - Îi vom depăși, ne vom lupta...
Nu se vede nicio pânză la orizont. Ned, luneta, te rog.
Nici urmă de ea, domnule ?
Ce căutați, domnule ?
Pământ.
E acolo, deși nu ar trebui. Mills, Brown, veniți cu mine.
Da. Asta e poziția noastră, cu o aproximație de zece mile.
E numai apă.
- Ce e bucata asta de pământ, dle ? - E insula Pitcairn.
E la mai bine de 170 de mile spre est. Sau nu ?
Așa trebuie să fie, domnule. Nu e pământ nicăieri în jur.
Așa e. Asta trebuie să fie Pitcairn. Harta e greșită.
Și e cartografiată greșit pe toate hărțile din marina britanică.
Vedeți ? Pitcairn e la 175 de mile de unde se află, de fapt.
Și nu poate fi găsită decât din întâmplare, așa cum am găsit-o noi.
Mai întâi, trebuie să vedem dacă e locuită sau nu,
dacă oamenii sunt prietenoși.
Mills, du-te cu niște oameni înarmați la țărm.
Vă vom acoperi noi.
Minarii, oamenii tăi să fie pregătiți.
Aveți grijă !
Pare părăsită.
Nu e nimeni aici.
Spune-i domnului Christian.
Băieți, cum vă simțiți în pielea unor proprietari ?
Și nu e niciun locuitor care să ne privească cu poftă.
Hai să ne vizităm proprietatea.
Bună idee ! Hai, domnule "Kew".
Fruct de pâine.
Mulțumesc.
Domnule Young, privește. Cartofi dulci, papaya, taro.
Insula asta e o grădină. Are solul frumos, bogat.
Ce e asta ?
Un fel de bulb, nu-mi dau seama până nu o cultiv.
Hai, plecați.
Oare domnului Christian i-ar plăcea o grădină aici ?
Nu, dacă ne hotărâm să locuim în partea cealaltă a insulei.
- L-am nimerit ! - Bravo !
Birkett, domnule Young ! Sunt tone de mâncare aici.
Am văzut suficient vânat ca să hrănească toată marina britanică.
Nu glumesc.
Pești mari, uriași !
Băieți ! Uitați ! Plăcintă de porumbel la cină !
- Porumbel ? Cu pene roșii ? - Bine, orice ar fi, e arătos, nu ?
Penele din coadă sunt pentru Hutia.
- E mai bine chiar și decât în Tahiti. - Clima e mai răcoroasă.
Nu clima o gustăm. Ce greșeală minunată a cartografului !
Băieți, lipsește un singur lucru. Căpitanul Bligh...
Mi-aș da un picior dacă ne-ar putea vedea acum.
Mâncăm după placul inimii, fără nicio grijă pe lume !
Îmi place mai mult acolo unde e.
Mi-a plăcut când a plecat cu soarele bătându-l în creștet.
Fie ca Dumnezeu să-i usuce gura !
Țineți minte când ne-a urat adio, umflat ca o broască ?
"Nu te voi părăsi, domnule Christian. Niciodată !"
"Voi fi acolo, în spatele tău, cu o frânghie în mână."
Căpitanul Bligh e un om de cuvânt.
Poate că ar trebui să-i pregătim un blid.
Ziua bună, căpitane Bligh ! Luați loc, domnule.
Luați o aripioară de pasăre. Explicați-ne de ce nu sunteți aici.
Nu e nicio îndoială, nimeni nu se bucură
să vadă un căpitan care vine acasă fără corabia lui.
Aș da o pungă de tutun ca să-i văd raportul.
Lorzii Amiralității se vor uita la el ca la un pesmet putred.
Mi-e teamă că nu aveți de ce râde, domnilor.
Căpitanul Bligh va fi achitat și va primi un alt vas.
Un vas mai mare, ca să-și facă treaba.
Nu uitați că oameni de-ai noștri s-au dus cu Bligh, domnule.
Ei vor spune ce a făcut porcul acela.
Vor spune cum voia să ne execute pe toți, unul câte unul.
Desigur.
Prietenii voștri sunt și ei acuzați că ar fi complici la revoltă.
Dacă Bligh îi va acuza pe cei care nu i-au sărit în ajutor
sau nu l-au protejat, de ce să-l înfurie și mai rău ?
Nu vor avea de ales, domnule. Vor fi întrebați și vor vorbi singuri.
Faptele nu vor face ca Bligh să fie acuzat.
E privilegiul fiecărui căpitan
să decidă când trebuie să raționalizeze apa.
Cine poate nega că a fost o urgență ? Bounty transporta fructe de pâine,
vitale pentru economia Imperiului Britanic.
Credeți că ar fi fost acceptabil ca Bligh să se întoarcă după doi ani
cu vasul plin de plante moarte ?
Mai bine plante decât oameni morți, domnule.
Uiți răspunsul tradițional, Mills.
Misiunea e pe primul loc, viețile oamenilor, pe locul al doilea.
Acum, suntem toți pentru unul.
Să-l numească pe Bligh regele Chinei, din partea mea.
Putem uita de el, slavă Domnului ! Și vreau să uităm de el chiar acum !
Dacă Bligh e vinovat sau nu, nu are importanță pentru insulița noastră.
Și chiar dacă ar fi avut, am fi scris cum am văzut noi lucrurile,
am fi pus hârtiile în sticle și le-am fi dat drumul pe apă.
E o idee. Poate că vreuna dintre ele ajunge în Anglia înaintea lui Bligh,
ca să-i mai bată un cui în coșciug.
Putem să ne asigurăm că are coșciugul plin de cuie.
- Ce vreți să spuneți, domnule ? - Dacă ne întoarcem în Anglia.
- De ce naiba am face asta ? - Doar nu vorbiți serios...
- Glumește, atâta tot. - Gluma asta îmi strică cina.
Stați ! Mi-e teamă că domnul Christian vorbește serios.
- Așa e, Mills. - Am o idee mai bună, domnule.
Mai bine ne spânzurăm de catarg dimineață.
O să fim scutiți de un drum !
Ascultați-mă o clipă, domnilor.
Nu vom fi niciodată mulțumiți pe insula asta.
Cred că v-ați pierdut mințile.
Nu ne putem întoarce în Anglia, să-l acuzăm pe Bligh și să fim liberi.
Oricine crede altceva nu are minte nici cât o gâscă.
Ai dreptate, Mills. S-ar putea să fim spânzurați.
Dar merită să lupți pentru dreptate. Nu poți trăi fără ea.
Dacă ne vom ascunde aici, dacă vom tremura ca niște condamnați,
când avem un caz numai bun de tribunal, e ca și cum am muri.
Și e o moarte mult mai puțin suportabilă.
Nu am știut până în clipa asta care e calea de urmat.
Dar acum știu.
- Aveți încredere în mine ? - Dacă Bligh a fost găsit deja ?
Dacă a fost judecat și achitat până vom ajunge noi acolo ?
Așa să fie ! Procesul nostru la Curtea Marțială va fi și procesul lui Bligh.
Dacă noi vom fi în pericol, va fi și Bligh.
Iar achitarea noastră va fi înfrângerea lui Bligh.
Va fi sfârșitul căpitanului William Bligh
sau al altora ca el în slujba Majestății Sale.
Trebuie doar să-i convingem pe oameni de un lucru pe care îl știu deja.
Cruzimea e cel mai prost slujitor.
Domnilor, vă implor, ajutați-mă să duc de veste în Anglia.
E un gând prea mare pentru niște oameni ca noi.
Ne puteți lăsa să ne gândim peste noapte ?
Desigur.
Trezește-te ! Trezește-te, corabia a luat foc.
Mills, Quintal, Birkett ! Minarii, repede !
Corabia a luat foc ! Repede, pentru Dumnezeu !
Hai, puneți barca la apă !
Madatafoa, imediat ce urcăm la bord, tu și Tamas ridicați ancora.
Brown, tu și Minarii ridicați pânzele.
Când începe să se miște, o vom scufunda în ape puțin adânci.
Noi doi mergem sub punte, să deschidem trapele de apă.
Poate naviga iar, dacă vom salva chila.
- Am eșuat pe o stâncă. - A străpuns chila.
- Ai luat sextantul, Ned ? - Poftim ?
Ai luat sextantul ?
Nu. Nu te poți duce acum. E prea târziu, Fletcher !
- Nu o să plecăm de aici fără el ! - Fletcher, nu poți coborî.
Abandonați vasul !
Barca se întoarce. Au renunțat.
Ușor... Cu grijă. Acoperiți-l cu ceva.
Minarii, du-te în cortul meu. O să găsești un cufăr.
În el e o trusă de medicină. Adu-o aici, repede !
Și adu și o lampă sau o torță. Avem nevoie de lumină.
Dumnezeule !
E niște laudanum acolo. O să oprească durerea în câteva minute.
Are nevoie, ca să-și revină.
Adu pătura. Repede ! Ia trusa din cort !
Poftim, Ned. Ușor...
- Ce s-a întâmplat ? - A fost ars.
Mă duc fac medicament tahitian.
Maimiti s-a dus facă medicament tahitian.
I-am dat tot laudanumul.
Imediat ce îl asimilează, nu va mai simți nimic.
Acum trebuie să tăiem ce i-a mai rămas din haine.
Uite...
- Dumnezeule ! - Noi i-am făcut asta.
Plecați de aici.
Plecați de aici sau vă iau gâtul, ucigașilor !
Ned, stai !
Nu, jur că nu-i fac nimic. Nu am omorât pe nimeni în viața mea.
Ce s-a întâmplat, Brown ?
Suntem pe plajă, domnule Christian. A fost un accident.
Ai fost ars și trebuie să stai nemișcat.
- Sunt rănit grav ? - Nu prea grav.
O să te faci bine, dar acum e important să stai cât mai nemișcat.
- Bounty ? - Nicio speranță.
S-a dus...
- Sextantul... L-am pierdut ? - Nu, îl am aici, domnule Christian.
Ascunde-l, Brown ! Ascunde-l, repede !
A fost mâna voastră ! Ticăloșilor !
Nu vreau să vă fac vreun rău.
Pentru Dumnezeu, credeți-mă, regret ce ați pățit. Toți regretăm.
Dar fiecare om trebuie să-și urmeze credința, indiferent unde îl va duce.
Ați spus asta de multe ori după revoltă.
Eu am dat foc vasului pentru binele tuturor.
Nu am făcut-o cu rea-credință. Doar că ați avut ghinion...
Pentru binele tuturor, Mills ?
Da, domnule.
Dar de ce a trebuit să arzi corabia ?
Nu aveați niciun motiv să vă temeți de mine.
Ne-am temut că ne veți duce la Londra cu forța, domnule Christian.
Dumnezeule...
Ne pare rău pentru ce ați pățit.
Nu vom uita niciodată ce ați făcut pentru noi.
Nu-i nimic, Mills, nu a fost vina ta. Bligh și-a lăsat pecetea peste toți.
La revedere, domnule Christian ! Domnul aibă milă de dv. !
Sunt pe moarte, Brown ?
Da, domnule Christian.
Ce moarte inutilă...
Nu e inutilă, Fletcher, îți jur !
Poate că vom ajunge la Londra, poate nu.
Dar Bligh va pierde. Ne vom spune povestea cumva.
E suficient ca unul dintre noi să supraviețuiască.
Lasă, Maimiti, nu mai avem mult timp.
Te rog...
Să știi că te-am iubit.
Mai mult decât am știut vreodată.
Dacă aș fi avut timp să...
Să...
Fletcher...
ROMANIAN